DUBAI 4 juli 2003
USA:s KONSULAT
Hur länge tänker du låta mig vänta?
Ursäkta?
-Jag är uttråkad till döds där borta. -Var?
Där borta, vid Ben Franklins potatissalladspaviljong.
Ursäkta, skulle vi vara bekanta?
Absolut. Jag menar, vi är inte bekanta, men vi borde vara det.
-Ray. Ray Koval. -Theresa Corrado.
-Trevligt att träffas. -Ja.
-Glad självständighetsdag. -Tack detsamma.
Ursäkta, det kanske är mitt knä som spökar, men jag är lite förvirrad.
Jag trodde att vi kollade in varandra.
Nej. Beklagar. Du kanske är berusad.
Nej. Om jag var berusad skulle jag stöta på dig.
Vilken lättnad.
Om jag var berusad skulle jag säga hur jättesnygg du är
och hur fel det är att du står här ensam.
Oj. Är du alltid så här?
Nej. Ibland låter jag bara så, men det här är annorlunda.
-Vad är annorlunda? -Jag vet inte.
Det var väl det jag gick fram för att ta reda på.
FEM ÅR SENARE...
-Du skojar. -Jag är helt allvarlig,
-Bakom mig? -Han svängde efter oss på 6th,
Om det här är en lek för att hålla spänningen uppe,
så är det lite patetiskt,
Det är ingen lek, Ray. Det är allvar.
Det här är gammalt hederligt spionage,
Moskvaregler. Spioner på gatorna,
Hur långt bakom mig?
Ungefär tre meter. Han började skugga oss nere på stan,
Känner du till honom?
Jag har sett honom, Han är definitivt från Burkett & Randle,
Jag säger då det, De här typerna tar allvarligt på tvål och raklödder.
Då övergår vi väl till plan B.
Kör.
-Hur är han klädd? -Armépolotröja, grå jacka,
Tjusigt. Bra gjort.
Han är nog inte ensam, så för att du ska komma undan
behöver vi ställa till lite bråk här framme i hörnet.
Ska vi blockera eller hoppa bock? Vad säger du?
Jag tror fortfarande att du driver med mig.
Du bestämmer, Ray. Blockera eller hoppa bock?
Du kanske bara vill kolla om jag är värd pengarna.
-Bestäm nu, -Hoppa bock.
Jösses!
Se dig för. Det här är New York.
Låt mig hjälpa till.
Se var du går!
-Är du där? -Vad gör du?
Problem.
-Jag trodde att du var i position, -Det är jag. Eller var.
Vi är två minuter från målet,
-Vi är avslöjade. -Vad pratar du om?
Flytta mötet.
Nej. Det går inte.
Vi är avslöjade. Bara gå.
Hör på. Jag vet hur det är. Ny i gänget, stor grej,
man vill göra gott intryck,
Hallå? Ray?
Minns du mig?
-Visst. Vi... -Länge sen, eller hur?
-Visst! -Avslöjad.
-Ursäkta, jag bara... -Bara vadå?
Jag minns inte.
-Bra försök. -Ursäkta?
Lite professionell artighet skulle göra det mindre pinsamt.
-Varifrån känner jag dig? -Varifrån känner du mig?
Oj! Häftigt. Bra utspel.
Tro mig, jag har tänkt mycket på hur det här skulle bli,
var vi skulle ses, vad vi skulle säga.
-Jag trodde inte att du... -Jag är ledsen.
Vill du verkligen köra den grejen?
Du förväxlar mig med någon annan.
Jag vet inte.
Jag är dålig på namn. Jag gör så gott jag kan.
Jag är bättre på ansikten. Där är jag knappt godkänd.
Vad jag verkligen minns bra är vilka kvinnor jag legat med.
Där är jag verkligen minnesgod.
Du, jag vet inte vem du tror jag är, men...
Du charmade mig, förförde mig,
sen drogade du mig och sökte igenom mitt hotellrum.
Det sjukaste är att det sista jag minns innan jag slocknade
var hur mycket jag gillade dig.
Okej. Du ser inte ut som en galning,
vilket är enda skälet till att jag inte
-ropar på en vakt, men... -Vill du verkligen göra så här?
Är det här ett skämt? Är det så?
Fattar du hur illa jag låg till på grund av dig?
Vann jag något pris?
När jag vaknade gick jag tillbaka till konsuln
och fick tag i gästlistan med stort besvär.
Följande dygn försökte jag lista ut
om du jobbade åt Mossad, syrierna eller ryssarna.
-Vad var svaret? -Jobbar du fortfarande för ClA?
Nu räcker det, tror jag.
USA:s konsulat i Dubai, du och jag, den 4 juli 2003.
Besvära någon annan.
-Röda, vita och blå margaritas. -Lämna mig ifred.
Jag hade knäskena, du hade tåringar. De första jag sett, faktiskt.
Om du följer mig så skriker jag.
Jag tog ut semester för att hitta dig! Fem år.
Varje gång jag hade utvärdering...
-Sista varningen. -...trodde jag att de skulle
visa ditt foto och säga:
"Ray, har du något att berätta om Dubai?"
-Du trakasserar mig! -Vem fan är du egentligen?
Åh nej. Du?
-Du är brevlådan. -Är du min kontaktperson?
-Du beter dig som om jag bör be om ursäkt. -Varsågod.
Det var ett uppdrag. Du är vuxen. Du visste vad du gjorde.
Jag ser att det har plågat dig.
En agent från Ml6 tar med en främmande kvinna från en ambassadfest
till sitt hotellrum där han har en olåst attachéväska
-med egyptiska luftförsvarskoder. -Var sexet beordrat?
Jag behövde koderna. Ju snabbare desto bättre.
-Jösses. -Hur blev du inblandad i det här projektet?
-Du är mullvaden. -Vem anlitade dig?
-Otroligt. -Hur fick du uppdraget?
Vet du vad? När jag lämnade Ml6
stod 15 storföretag i kö för att få anlita mig.
Du valde visst fel. Men det är du väl van vid.
-Jag har ett möte om 12 minuter. -Lämna över varan.
-Glöm det. Jag jobbar inte med dig. -Ursäkta?
Skulle du vara min kontaktofficer?
-Det här är över din nivå. -Över min nivå?
Jag har jobbat i Jemen, Aten och Kairo.
Jag har befordrats och dekorerats överallt.
Be Duke att skicka någon annan.
Hör på. Du är säkert en konnässör på skor,
men jag har jobbat på fältet i 1 2 år.
Och hur länge har du jobbat åt Equikrom?
-Tillräckligt länge? -Hur länge?
Tre veckor.
Tre hela veckor? Varenda dag?
Jag har infiltrerat Burkett & Randle i 14 månader.
Jag är vice säkerhetschef. Jag är nära toppen.
Så förstå att jag är huvudpersonen här. Du är bara en budbärare.
Det enda du får av mig är ett meddelande.
Säg till Duke att jag inte vill se dig igen.
Att kontrollera fältagenter är mitt jobb. Det finns bara två sätt.
Antingen ger man dem blommor
eller hänger ut dem genom fönstret upp och ner.
Du kanske är så van vid att ha benen i luften att du inte inser det,
men du hänger upp och ner.
Jag äger dig.
-Du har tio sekunder på dig att sticka. -Annars vadå? Är vi inte vänner längre då?
Jag gillar det här jobbet. Jag gillar lönen. Jag gillar arbetstiden.
Så jag sticker ingenstans och du får vänja dig,
för om du säger att du inte vill jobba med mig
eller att vi har träffats förr eller att någon annan vore bättre,
om jag blir utbytt av någon anledning,
så ringer jag till Burkett & Randle
och säger att Equikrom har en spion centralt i deras säkerhetsteam.
Det vore väl synd på 14 månaders arbete?
Så var är leveransen?
Säg till Duke att det är det här han har väntat på.
-Om du sabbar det här så är du slut. -Du har redan försökt förstöra mitt liv.
Vill du inte göra ett sista försök att be om ursäkt?
TVÅL
Burkett & Randle En del av ditt liv sedan 1849
Okej. Tack.
Vad sa hon egentligen? Ordagrant?
Hon sa: "Säg till Duke att det är det här han har väntat på."
-Vill du göra det? -Gör det du.
Försiktigt. Dra ut det bara.
-Sakta, sakta. -Duke.
Okej, fortsätt.
Pam, riv inte sönder det. Var försiktig.
-Lugna ner dig, Duke. -Bara...
Gör någon nytta. Ta fram Tullys fingeravtryck.
Oj. Titta här.
Så det är nu det gäller?
-Jag måste ringa Garsik genast. -Okej.
Kom. Jag behöver en säker linje till Equikrom.
-Hur står det till? -Bra. Och själv?
Placera tummen mot BioScannern
Åtkomst beviljad Ta dagpass
-Houston, Det var i helgen, -Vilka är de?
Forskare vid doftlabbet där nere, när de inte langar ecstasy.
Spåra det.
Geoff K Zurnigher Marknadschef Västkusten
Marknadschef på västkusten för golvvax-divisionen.
Lämnade in sin avskedsansökan efter lunch i fredags.
-Oväntat? -Mycket.
Tre barn i privatskolor, huset är intecknat
-och frun har hjärtfel. -Okej.
Ta reda på hans ekonomi, telefon, e-post, och fruns prognos.
Paul D Verlawn - Vice VD Medicinska engångsartiklar
Vice VD Medicinska engångsartiklar. Ringde
och hade förlorat sin laptop på Denvers flygplats.
Varför ser han så bekant ut?
En väska full av försäljningsprognoser stals från honom ifjol.
-Var det han som köpte båten? -Just det.
-Skicka ett övervakningsteam ikväll. -Det gjorde jag imorse.
Vi sitter i ett möte.
Nu? Alla?
Sa de varför?
Mr Tully kommer ner.
Han vill ha hela personalen samlad om fem minuter.
Dick, du har ett väldigt pressat schema idag,
Det har hänt en viktig sak.
Vi har marknadsföringen för mjällschampo kl. 15.00.
-Ställ in den. -De är redan här.
Vi tar det imorgon.
Den tyska FoU-gruppen för nagellack kommer kl. 15.45.
Skjut upp det.
Du har telefonmöte om blöjor
-kl. 16.15. -Spela in det.
Resultaten av ommärkningen av nässprejen är klara.
-De vill ha 15 minuter... -Ställ in det!
Och tandkrämen. Och bilvaxmiddagen. Ställ in allt.
Nu ska vi se hur jag ser ut.
Det borde finnas en bil till.
Ändrade planer. Du följer med dem.
Skynda på, allihop. Kom igen. Gör det verklighetstroget!
Skynda på! Åk bara!
Hoppa ur! Låt motorn vara igång. Jag kör.
Det här börjar se bra ut.
Jag kan inte skilja dem åt. Vilket är det nya?
Det här.
-Det är 16. -Det matchar.
Boris, handstilen?
Hundraprocentigt säkert. Det är Howard Tully.
Bra. Huka er, Burkett & Randle!
Hör ni?
Duke? Jag är utelåst. Igen.
Ja, jag står alldeles utanför.
Såklart att det är jag! Vem mer har ditt telefonnummer?
Okej. Duke, med tanke på hur mycket pengar jag spenderar på det här
borde du ge mig en kod som är lätt att komma ihåg.
Sir!
Vad är det fråga om?
Varför är vi här?
Vi är här idag för att reglerna har förändrats,
Vi är här för att hederligheten har urgröpts så till den grad
att snart bara minnet återstår.
Vi är här för att det inte längre räcker att ha de bästa idéerna,
den bästa tillverkningen, distributionen eller marknadsföringen av produkten,
"Vi är här idag för att vi befinner oss i en värld där dubbelspel och stöld
"dagligen brukas som ersättning för innovation och uthållighet."
"Dagligen brukas." Vilket skitsnack.
Det säger en som köpte en soptipp för att kunna gå igenom våra sopor.
Jag tror att alla framgångsrika företags historia
kan reduceras till en rad avgörande ögonblick,
"Det finns ögonblick i alltings historia
"då placeringen av en enda..."
,,,då placeringen av en enda molekyl kan utgöra skillnaden
mellan framgång och katastrof,
Vem fan skriver med reservoarpenna längre?
Hur jävla pretentiöst är inte det?
Rummet där vi befinner oss, hela programmet,
skapades just för ett sådant ögonblick,
Ni är de bästa i era olika fack,
Ni har valts ut på grund av detta och betalats och behandlats därefter.
Och ni har aldrig satts på prov som ni nu ska sättas på prov,
"Burkett & Randle kommer att introducera en ny produkt
"inom en snar framtid."
Jag kan inte avslöja vilken produkt det är,
men tro mig när jag säger att bara genom tillkännagivandet av dess utvecklande,,,
"...kommer B&R åter att inta tätpositionen i den globala handeln."
Jag behöver inte förklara för någon här
varför verksamhetsfältet, detaljerna, projektets själva existens
måste skyddas så noggrant,
Jag väntar mig att ni gör ert bästa framöver,
och jag lovar att om vi förblir fokuserade och vaksamma
så kommer vi alla att,,,
"...blomstra."
Vad i helvete är det han har på gång?
Dick? Börja inte grubbla nu.
Dick!
Vi måste förbli positiva. Se dig omkring.
Det är därför vi är här.
När du först kom hit, vårt första samtal, allt syftade fram mot det här.
Det var därför vi byggde stället.
-Jag vet vad han håller på med. -Dick. Dick!
Se på mig. Vi har ett jättebra team här.
Vi är så väl förberedda och redo att gruppera oss.
Ge bara klartecken, så sätter vi igång.
-Vi ska avslöja hemligheten. -Han bara väntar på rätt tillfälle, Duke.
-Nej. Fel. Vi har fått ett genombrott. -Genombrott? Kallar du det här genombrott?
Jag har möte med aktieägarna om nio dagar.
Han tänker inte på det.
Skojar du? Det är precis vad han tänker på.
Om han vill sticka mig i ryggen kommer han att göra det då,
för precis så skulle jag göra.
Jag skulle vänta tills han står där och får stående ovationer,
när han är så överväldigad av vågorna av beundran
att han inte ens hör ljudet av sina egna ballar
när de faller till golvet!
Herregud, han kommer att krossa mig.
Säg åt personalen att inte räkna med nån semester.
-De vill veta varför. -Då har de valt fel bransch.
Hur kan vi planera om vi inte vet vad vi skyddar?
Jag vet inte. Utgå från att det är allt tänkbart.
B&R:s stordator är svår att hacka sig in i.
Vi har försökt i tio månader.
Vi kom ingenstans.
Krypteringskoderna och systemkoderna
är lika avancerade som de vi hade i Pentagon.
Den goda nyheten är 200 kopiatorer som B&R köpte i förra månaden.
Vi tog oss in hos säljaren
och gjorde några justeringar på en av dem innan den levererades.
Vi kallar den här för Spöket.
Det går varken snabbt eller lätt, men med den här apparaten
kan vi snappa upp signaltrafik
utan att lämna några elektroniska spår.
Just nu hackar vi en kopiator i deras administration.
Vi har bara börjat, men vi har redan hackat oss in i 1 2 enheter.
B&R:s enhet för forskning och utveckling i Westchester
har inte introducerat någon större ny produkt sedan 1997.
Trots det prioriterade vi att övervaka den.
Först mäter vi trafikvolymen
och kvaliteten på vagnsparken på parkeringen.
Sedan kollar vi aktieinnehavet och amorteringarna
för alla anställda.
Till sist övervakar vi frekvensen av lnternetshopping
och porrsurfning från laboratoriet.
Aktierna går neråt, porren går uppåt, och det finns gott om lediga parkeringsplatser.
De har inget på gång.
Vi är säkra på att vad den nya produkten än är,
så kommer den utifrån.
Så snart mötet är avslutat
går vi igenom vartenda företagsköp B&R har gjort de senaste 18 månaderna.
Vi kommer att hitta det.
FoU-byggnaden är starkt bevakad.
Likadant som stordatorn.
Vi känner oss för omkring byggnaden hela tiden,
men vi kommer ingenstans.
Då gör vi en stor upptäckt. Reseavdelningen är inte i stora byggnaden.
Reseavdelningen ligger fyra kvarter bort i en annorlunda byggnad.
-Mycket enkel och okomplicerad. -Ja, rena guldgruvan, Dick.
De har i princip hand om FoU:s affärsresor,
så alla privatjetplan, bilar, båtar, hotellbokningar, allt går genom dem.
Killarna har några bra idéer om hur vi ska ta oss in.
Mycket enkelt och grundläggande.
ROM 2 år tidigare...
Jag lovar, så stor var hon.
Nej, jag bara skojar.
Börja inte med det där igen. Översätt?
-Du skojar alltid. -Nej då. Jag är väldigt allvarlig av mig.
Jag är strax tillbaka.
Hej. Minns du mig?
-Ja, jag... -Avslöjad.
-Ursäkta, jag bara... -Bara vadå?
-Jag minns inte. -Bra försök.
-Ursäkta? -Ett förslag?
Lite professionell artighet gör det här mindre pinsamt.
-Varifrån känner jag dig? -Varifrån känner du mig?
Oj! Häftigt. Bra utspel.
Jag har tänkt mycket på hur det här skulle bli,
var vi skulle ses, vad vi skulle säga.
-Jag trodde inte... -Ursäkta mig.
Vill du verkligen köra den grejen?
Du förväxlar mig med någon annan.
Jag är dålig på namn. Jag gör så gott jag kan.
Jag är bättre på ansikten. Där är jag knappt godkänd.
Vad jag verkligen minns bra är vilka kvinnor jag legat med.
Där är jag verkligen minnesgod.
Du, jag vet inte vem du tror jag är, men...
Du charmade mig, förförde mig,
sen drogade du mig och sökte igenom mitt hotellrum.
Mitt sista minne innan jag slocknade
var hur mycket jag gillade dig.
Ursäkta, jag kan inte...
-Tycker du att det är lustigt? -Nej, jag...
Nej, inte alls. Det är bara...
Förförde dig? Dig?
-Medger du det? -Jag...
-Jag bara... -Nej, det finner jag mig inte i.
-Du får inte skratta åt det. -Det...
-Det är oacceptabelt. -Du har rätt.
Det är inte roligt. Jag menar allvar.
-Och jag skrattar inte åt dig. -Vad i helvete menas med det?
Jag är spänd. Nerverna. Nervöst skratt.
Ditt knä. Oj. Helt återställd, va?
Med skenan och allt såg du verkligen ut att ha ont.
Mitt knä är helt läkt. Tack.
Fattar du hur illa jag låg till på grund av dig?
-Jag kan föreställa mig. -Är det allt du har att säga?
Och jag är ledsen.
Det märks.
Skrattet. Jag vet inte varför jag skrattar...
Nerver. Skuldkänslor. Massor av skuldkänslor. Och ånger.
Samvetskval. En massa saker.
Jag antar att du vet vid det här laget att jag
jobbade för ClA. Så är det.
-Det här suger. -Ja.
Vi var under hård press då.
Det här är totalt otillfredsställande.
Vad hade du tänkt dig?
Ifråga om hämnd, menar jag.
Det har gått tre dagar. Jag kan inte städa om ingen öppnar.
Okej. Jag tar hand om John och Yoko. Fortsätt arbeta.
Hej.
Vad är det där?
Räkenskapens dag.
Är det illa?
Vi har varit stygga.
Hur stygga?
Väldigt stygga.
Men vi är bra på det.
Var det värt det?
Absolut.
Absolut värt det.
-Herregud. -Vad är det?
Det...
Klockan är 1 2.15. Vad hände med telefonväckningen?
Jag beställde telefonväckning.
Jösses! Det här är inte sant. Absolut fel dag för telefonväckningen att klicka.
Herregud! Varför fungerade inte telefonväckningen?
Jag skulle med ett plan kl. 10.30.
Jag skulle landa i Genève just nu.
Du sa nog allt det där. Jag har bara glömt det.
Nej. Jag sa det inte. Det är hemligstämplat.
Jag skulle ha varit i Kairo för två dagar sen.
-London, sa du. -Jag sket i det, det är poängen.
Ringde ingen imorse?
-Du var själv här. -Jag sover tungt.
Vad menar du? Att jag svarade men inte väckte dig?
När beställde du väckning, förresten?
-lgår kväll. -Var var jag?
I badet.
-Vi var båda i badet. -När jag hämtade is.
Medan jag väntade?
Otroligt att de inte ringde.
Du smög upp ur badet och beställde telefonväckning!
Det här är ett femstjärnigt hotell. Hur kan sådant hända?
Välkommen till ltalien.
Jag sa ju att det var hemligstämplat. Jag borde inte behöva förklara för dig.
Jag föredrar det här framför Dubai.
-Vad? -Jag står ju fortfarande upprätt.
Just det. Där har vi det.
De egyptiska luftförsvarskoderna
-gömmer jag i sockorna nuförtiden. -Jag visste det.
Det där kommer du aldrig över, eller hur?
Tyvärr är det hemligstämplat.
-Tror du att jag försöker lura dig? -Så osannolikt.
Kändes det här som ett uppdrag? Tre dagar?
Vilket var målet? Skrubbsår på knäna?
Du kanske inte ville att jag skulle komma till Kairo igår.
Jösses, så sorgligt.
För jag tänkte precis samma sak.
Att du lurade mig och ställde in telefonväckningen.
Att det var ett slags hämnd för Dubai.
Sen tänkte jag att jag inte borde tänka så.
Sen insåg jag att vi båda tänker så.
Sen tänkte jag
att det kanske är just det som gör det spännande.
Är det så?
Att jag vet att du tänker exakt samma sak som jag?
För då undrar jag om vi tänker så på grund av vårt yrke.
Är vi bra i vårt yrke för att vi tänker så?
Alla tänker så. Men de talar inte om det.
-Vanligt folk tänker inte så. -Skitsnack.
-lngen litar på någon. Men vi medger det. -Okej. Så medge det.
-Jag? Du först. -Varför? Vad döljer jag?
Det här var ingen tillfälllighet, eller hur?
Att vi är här. Att vi träffades så här.
Du sökte upp mig, eller hur?
-Du skulle må då. -Jag har rätt, eller hur?
Visst sökte du upp mig?
Men varför? Bara för det här?
-Räcker inte det? -lnte för dig.
Vad håller vi på med, Claire?
Kan du föreställa dig att leva så här?
-Så mycket kul vi kunde ha. -Har vi inte problem nog redan?
Jag menar, om vi hade pengar.
-Fortsätt. -Hur mycket tror du vi skulle behöva?
-Tjugo miljoner? -Snarare fyrtio.
Vad måste man göra för att skaffa 40 miljoner?
Jobba privat.
Vara smart.
Ha tur.
Hur smart?
Tillräckligt för att välja rätt partner.
-Med privat menar du... -För ett företag.
Och ha tur?
Vara på rätt ställe när saker händer.
Vara där först, höra det först.
-Något inom företaget. -Något stort.
-Men förbereda det väl. -lnfiltrera djupt och vänta.
Ha en flyktväg klar från början.
-Vet du vad jag tänker? -Att du gillar idén.
-Jag tror att du har saknat mig. -Jag tror att du ställde in telefonväckningen.
Då är vi kvitt.
Ja, uppfattat.
Vänta där du är.
Vi är alldeles runt hörnet.
Jag väntar.
-Rör han på sig? -Ja.
Väldigt enkelt, inget krångel, okej?
Planen är bra. Det är upp till honom.
Han har rykte om sig.
Enligt Garsik brakar allt ihop om sex dagar.
Om du har en bättre idé så berätta den nu.
Okej. Till jobbet.
-Jösses. -Förlåt mig.
Så jag gör. Jag ber så mycket om ursäkt.
Jag bär mig åt som en drummel.
Så jag gör. Är du...
Jag är okej. Inget att tala om.
Vad hade du i glaset?
Appletini.
Det låter gott. Var det gott?
Ja, det är jättegott.
Vi tar två sådana, tack.
På väg bort eller hem?
Jag vaknade i Knoxville, ska övernatta i Belgien,
och väntar här i New York på en appleteen.
Så jag vet knappt själv.
-Min pappa var från Tennessee. -Du skojar. Varifrån?
-Västra delen av delstaten. -Var då?
En liten stad. Den är faktiskt uppkallad efter vår familj.
Måste jag gissa?
Bofferd.
-Dra mig baklänges! -Vadå?
-Driver du med mig? -Nej. Inte alls.
Jag brukade fiska i Bofferd. Jag växte upp i Darnum, inte långt därifrån.
Det är så jag heter! Barbara Bofferd. Titta.
Se själv.
Burkett Randle - Barbara K Bofferd Reseavdelningen
Det var som fan.
Trevligt att träffa dig, Barbara. Jag heter Jimmy Tierney.
-Du ser inte ut som en Jimmy. -Jag heter egentligen James.
Dr Tierney, egentligen. Ursäktar du?
Ja, fick du tag i dem?
Kan ingen där hjälpa mig?
Så jag måste vänta på flygplatsen hela natten?
Tjugosex dollar.
Nej då. Det är inte ditt fel. Okej. Tack.
Reseproblem?
Japp.
Jag är barnkardiolog.
Vi ska öppna en klinik i Etiopien och mitt team väntar på mig där.
Jag skulle flyga till Bryssel ikväll och vidare till Nairobi,
men min biljett blev pajad. Så jag tog ett flyg imorse
och nu är det för sent att köpa biljett,
så jag måste tillbringa natten på flygplatsen
för att vara säker på att komma med planet.
Så allt du behöver är ett flyg till Bryssel tidigt imorgon?
Raring, det är mitt yrke att ordna sådant!
Burkett & Randle Resetjänster
Vi måste vara tysta.
Inte tjuvtitta! Du tjuvtittar.
Jag fattar inte att jag gör det här.
-Backa. Jag vill se det en gång till. -Vi måste få med allt.
-Pass eller passerkort? -Vad står det?
-Här eller här? Läs den här. -Vad står det?
Varför har vi inte tre skärmar?
-Varför har vi bara två? -Hur många ögon har du?
Lugna dig, Duke!
-Du dricker kaffet på vägen, va? -Hur så?
-Fick du inte mitt sms? -Jag vet inte. Jag gick ut ett ögonblick.
-Läste du mitt PM förra månaden? -Vilket då?
Säkerhetsbrister vid resekontoret.
Jag minns inte.
Vi ses där uppe.
Hur lång tid? Ge mig en uppskattning.
-Tio, tolv minuter. -Får jag allt då?
Sex års resehistorik.
-Åtta minuter. -Bra.
Okej.
Jättebra jobbat, Ray.
Verkligen strålande.
-Vem är det där? -Vi vet inte säkert.
-Jösses. -Är det där de ligger på skrivbordet?
Är han agent för Equikrom?
I så fall är han ny. Vi har inga uppgifter på honom.
Vi tror att de använder nya killar.
Ta hit den där kvinnan.
Jag tänkte hålla samtalet vid resekontoret.
Skrämma upp dem lite...
Nej, jag vill ha hit henne. Och avslöja inget för henne.
-Jag tänkte bara... -Och Claire sköter samtalet.
-Men Ned, jag skrev PM:et. -Nej.
Jag vill att hon ska prata med en kvinna.
Antagande A: Burkett & Randle har en ny produkt.
Antagande B: De har inte utvecklat den internt.
Jag håller med.
Vi kollade varje företag som B&R har köpt de senaste 18 månaderna.
De gjorde 57 företagsköp.
Vi uteslöt alla vars produkt redan är känd eller ute på marknaden.
-Kvar blev... -Tjugoåtta företag.
Vi hinner inte undersöka något av dem noggrant.
Så vi kollar mönster.
Igår kväll kollade Dale tidsscheman och hittade en dag i mars
då B&R köpte sju företag på samma eftermiddag.
-Är det normalt? -Nej.
Så de döljer något.
-Vad döljer de? -Jag tror att det finns i Dunwoody, Georgia.
Vi kollade resekontorets historik mot almanackan.
Det var otroligt mycket trafik i somras
mellan New York City och Dunwoody, Georgia.
Howard Tully gjorde minst sex besök,
varav inget stod upptaget i hans officiella schema.
Så vad tusan finns det där nere?
Något som heter Formavale Labs.
Vi borde skicka dit våra killar genast.
Vart gick han?
Det var hans sätt att prata om barnen.
Att hjälpa de små barnen och läka deras brustna hjärtan.
Jag vet att jag borde ha vetat bättre. Jag är inte godtrogen av mig annars.
Men barnen och deras små hjärtan...
Och visst, jag kände mig utvald som kunde hjälpa honom och barnen.
Och han var snygg, jag medger det.
Han var klumpig och charmig.
Jag kände mig utvald.
Som om det bara fanns jag i hela världen.
Har ingen någonsin fått dig att känna dig utvald?
För dig är det kanske så jämt.
Du har väl någon som får dig att känna så jämt.
Och vet du en sak? Jag bryr mig inte.
Gör vad ni vill. För vet du en sak?
Jag älskade det!
Det var värt det.
Det var absolut värt det.
Det var otroligt mycket värt det.
LONDON 18 månader tidigare...
-Hallå? -Hej, det är jag.
-Du är tidig. Jag kom nyss hem. -Jag sprang.
-Gick det bra? -lnga problem. Jösses, vad du är skön.
Att du hann hit så snabbt.
Förlåt, men två månader är alldeles för lång tid.
Tidigarelade du ditt möte? Tog du det tidigare?
Det gick bra. Det var inga svårigheter.
-Du gjorde det, va? -Vad då?
-Du sa till dem. -Givetvis.
-Känns det bra för dig? -Nu är tärningen kastad, så ja.
Hur?
Hur...
Hur gjorde du det? Gick du...
-Gick du bara in och sa: "Jag slutar"? -Ungefär.
-De måste ha försökt övertala dig att stanna. -lnte direkt.
De kan väl inte vara glada över att du slutar?
Vad menar du?
-Du gjorde det inte, va? -Vänta lite nu.
Inte en chans att de bara lät dig gå.
-Vänta lite. -Du bara stämplade ut och gick hem?
Nej, nej. Vänta lite.
-Svara på frågan. -Bad de dig att stanna?
-Du undviker frågan. -De gjorde det, va?
-Det här är klassiskt. -De bad dig stanna.
-Jag kan det här. -Slutade du eller inte?
Förneka allt. Medge inget.
-Kom med motanklagelser. -Vilket du gör.
Jag frågade hur det gick och du undvek frågan!
Hur det gick? Jag avslutade just en 12-årig karriär hos Ml6.
Jag undertecknade tystnadsförsäkringar,
genomgick lögndetektortest, lämnade in mina lD-papper
och lämnade mitt enda riktiga jobb någonsin,
och nu får jag en bestämd känsla av
att du ändrade dig, behöll ditt jobb och svek mig.
De liksom bönföll mig att stanna.
Kunde du inte ringa imorse och berätta det?
Det var för riskabelt.
Du är otrolig.
-Jag blev överrumplad. -Det här är ofattbart.
Jag hoppas att du behöll dina pass.
Jag kan inte återvända.
Du måste lämna in några pass för syns skull...
Jag är helt körd.
...men vi behöver bra pass.
Vad pratar du om?
Jag tog allt jag kunde lägga händerna på.
Efter att de bönföll mig.
Din sluga slyna!
Erkänn. Du litar inte på mig heller.
DUNWOODY lNDUSTRlPARK
Alltså, den totala ytan.
Om ni är intresserade av båda byggnaderna, för båda är lediga.
Den är på cirka 2 000 kvadratmeter. Ventilationen är zonindelad.
Separata filtrationssystem för labb, kontor, lager och lasthallar.
-Det är rent och fint. -Ja, verkligen.
Den sista hyresgästen gjorde fint efter sig. Det är fläckfritt.
Vilken bransch var de i?
Formavale? Jag vet faktiskt inte. Bioteknik av något slag.
De lastade in sin utrustning, sen såg vi inte skymten av dem.
De hade till och med egen sophämtning.
Cronin Partiz. Ronnie Partiz.
Dr Ronald Partiz.
Det här är för tio år sen i Albany.
Han gick ut high school, 15 år gammal på fotot,
men han är en smart grabb.
Han fick stipendium till Cornell.
Han började på biokemiavdelningen.
Två år senare läste han till läkare.
18 år gammal forskade han tillsammans med flera höjdare,
han fick bra omdömen, allt gick bra,
1999 publicerade han en artikel i tidskriften American Dermatologist,
-Om? -Något om en svamp.
Vad för slags svamp?
-Det är oviktigt, -Oviktigt? Allt är viktigt,
Det var ett plagiat. Han blev genast avslöjad.
Han relegerades från Cornell och började jobba i föräldrarnas garage
med något slags hudkräm,
Ja, något som hette...
-Vad? -Spring Skin.
Han försökte sälja det till hälsobutiker i området.
Var det en kräm eller en lotion?
-Många blandar ihop dem. -Jag vet inte.
För Guds skull, Duke, ta reda på det! Jag menar...
Om det finns en möjlighet att han är Tullys hemliga vapen
så behöver vi mycket mer än hans förbannade medelbetyg!
Du måste skaffa fram hans kräm åt mig!
Dick, han gjorde konkurs direkt. Det var ett misslyckande.
Vi tror inte att krämen är svaret,
Nu gick Ronnie Partiz under jorden,